Traducerea: Dappon (dappon1959.wordpress.com)
RÃMÃªIÞELE ZILEI
Dragã domnule Stevens,
Veþi fi surprins sã primiþi veºti de la mine, dupã tot acest timp.
M-am gândit la dumneavoastrã imediat ce am aflat cã lordul Darlington a murit.
Am citit cã moºtenitorii vor scoate la vânzare Darlington Hall,
din moment ce nu mai doresc sã-l întreþinã.
Cum nimeni n-ar cumpãra o casã atât de mare,
noul conte s-a hotãrât s-o demoleze ºi sã vândã piatra cu 5.000 de lire.
Am mai citit niºte murdãrii în Daily Mail care m-au fãcut sã clocotesc de mânie:
"Cuibul trãdãtorului sã fie dãrâmat."
180 de guinee?
180? Adjudecat.
Doamnelor ºi domnilor, punctul de atracþie al licitaþiei.
Lotul 414.
Minunatul portret elizabetan "Un domn impunãtor".
Începem licitaþia de la 2000 de guinee.
2000 de guinee, mulþumesc.
2200...
2400...
2600...
2800...
3000... 3200...
3400... 3600...
3800...
4000 de guinee. 4500.
5000...
ªi jumãtate.
6000...
ªi jumãtate.
7000...
ªi jumãtate.
8000...
ªi jumãtate.
9000...
ªi jumãtate.
10000 de guinee o datã.
ªi jumãtate.
11000...
ªi jumãtate.
Pentru dumneavoastrã, domnule, cu 11500 de guinee.
S-a încheiat la 11500 de guinee.
Am simþit o mare uºurare când am citit cã un milionar american
pe nume Lewis a salvat Darlington Hall,
astfel cã nu veþi fi dat afarã din locuinþa dumneavoastrã, la urma urmei.
Se poate sã fie acelaºi congresman Lewis
care a fost prezent la conferinþa din 1936 a Excelenþei Sale?
Domnule Stevens, mã gândesc adesea la zilele bune de odinioarã,
când eram menajerã la Darlington Hall.
Desigur, era o muncã grea ºi am cunoscut majordomi mai uºor de mulþumit
decât domnul Stevens al nostru.
Dar anii aceia, alãturi de dumneavoastrã, au fost dintre cei mai fericiþi din viaþa mea.
Acum trebuie sã aveþi un personal complet diferit.
Nu cred sã mai fie prin preajmã vreun chip cunoscut.
Nu mai e atâta nevoie de mica armatã de pedestraºi angajatã de lordul Darlington.
Veºtile despre mine, nu sunt foarte îmbucurãtoare.
În cei ºapte ani de când nu v-am mai scris, mi-am pãrãsit din nou soþul
ºi, o spun cu tristeþe, cãsnicia mea pare a fi terminatã.
Stau la pensiunea unei prietene, în Clevedon.
Nu ºtiu ce îmi rezervã viitorul.
De când s-a mãritat fiica mea, Catherine, viaþa mea a devenit pustie.
Anii se scurg prin faþa mea ºi de-aº ºti mãcar cu ce sã-i umplu!
Mi-ar plãcea sã fiu din nou, utilã.
- E arsã, iar? - Da, îmi pare rãu, domnule...
Regula bucãtãriei a fost întotdeauna cã
bucãtãreasa gãteºte un mic dejun cald, în timp ce ajutoarea ei prãjeºte pâinea.
De ce nu procurãm un aparat de prãjit pâine?
Nu avem nevoie de un aparat nou,
ci de revizuirea programului pentru personal, domnule.
Programul pentru personal?
- N-am ºtiut cã avem aºa ceva. - Unul prost întocmit, din nefericire.
Domnule, nu de mult
aþi avut amabilitatea de a-mi sugera
sã plec într-o scurtã vacanþã...
sã cãlãtoresc prin þarã.
Absolut. Sigur, ia-þi o pauzã. Vezi ºi dumneata, lumea.
Vã mulþumesc, domnule.
Când ai vãzut ultima oarã lumea, Stevens? Spune-mi...
Lumea obiºnuia sã vinã în aceastã casã, dacã pot sã mã exprim aºa.
Poþi sã te exprimi aºa.
Ia-þi liber când eu voi fi la Londra, sãptãmâna viitoare.
ªi uite cum faci, iei dumneata maºina. Iei Daimlerul.
O Doamne, domnule... Asta nu se poate...
Dumneata ºi Daimlerul ãla vã potriviþi, Stevens.
Sunteþi fãcuþi unul pentru altul.
Foarte amabil din partea dumneavoastrã, trebuie s-o spun, domnule.
Foarte amabil...
Intenþionam sã cãlãtoresc în vestul þãrii unde înþeleg cã avem
niºte peisaje splendide.
ªi unde, întâmplãtor, voi putea rezolva ºi unele din problemele noastre.
O fostã menajerã care locuieºte în prezent în Clevedon, mi-a dat de înþeles
cã ar fi gata sã-ºi reia serviciul.
Despre cine e vorba, prietena dumitale?
- Sau doar o legãturã mai veche? - O, nu, domnule. Nu, domnule...
Nu, e doar o menajerã foarte priceputã, domnule.
Extrem de priceputã.
- Glumeam, Stevens... - Adevãrat, domnule?
Scuzã-mã...
ªtii ce-mi place cel mai mult la ziarele voastre?
Aceste anunþuri mortuare.
Orice soldat cãzut la datorie are parte de un discurs funerar mãreþ.
- E o artã pe care noi n-o avem în State. - Aºa este, domnule.
- Mulþumesc, Stevens. - Domnule Lewis...
Dragã doamnã Benn,
Mi-am propus sã ajung la Clevedon în 3 octombrie, în jurul orei 16.
V-aº fi recunoscãtor dacã mi-aþi scrie câteva rânduri
pe care sã le ridic de la poºta din Collingbourne, lângã Hungerford,
unde plãnuiesc sã mã opresc.
Doamnã Benn, am spus-o întotdeauna, aveþi o memorie uluitoare.
Noul nostru patron este într-adevãr, congresmanul Lewis,
retras, din câte ºtiu, din viaþa politicã a Statelor Unite.
ªi-a stabilit reºedinþa la Darlington Hall, urmând ca familia sã i se alãture curând.
Trebuie sã spun cu regret cã personalul e total insuficient
pentru o casã de asemenea mãrime.
Doamnã Benn, îmi daþi voie sã vã laud încã o datã?
Daþi-mi voie sã vã spun cã de când aþi plecat ca sã vã cãsãtoriþi,
nicio menajerã n-a mai atins vreodatã standardele dumneavoastrã înalte
în acest domeniu.
Îmi amintesc perfect de sosirea dumneavoastrã la Darlington Hall.
Aþi venit oarecum pe neaºteptate, s-ar putea spune intempestiv chiar,
în timp ce noi eram prinºi pânã peste cap cu reuniunea de la Charlgrove.
Ziua aceea mi-a rãmas întipãritã în memorie ºi altfel.
A fost ultima datã când Excelenþa Sa ºi-a întâmpinat fericit vecinii,
aºa cum o fãcea în vremurile bune.
Desigur, trecuserã câþiva ani
de când a reuºit vreunul sã-l convingã sã iasã la vânãtoare.
Nu era un sport pe care Excelenþa Sa sã-l îndrãgeascã sau sã-l aprobe.
- Bunã dimineaþa, Ayres. - Milord, mã bucur sã vã revãd.
Iertaþi-mã, domnule...
Mi-e teamã cã am fost cam neospitalier, chiar dacã pentru scurtã vreme.
Aþi prezentat cele mai bune referinþe pe care le-am vãzut vreodatã.
Care s-au dovedit a fi, într-adevãr, binemeritate.
Totuºi, mãrturisesc cã am avut îndoielile mele
legate de tinereþea dumneavoastrã.
Niciun bãrbat nu vã poate suna aici, se înþelege.
Iertaþi-mã cã spun asta, dar am avut asemenea probleme înainte.
Am avut chiar ºi în interiorul casei.
Menajera de dinainte a fugit cu ajutorul de majordom.
Dacã doi membri ai personalului se îndrãgostesc
ºi se hotãrãsc sã se cãsãtoreascã, nimeni nu poate spune nimic.
Dar pe mine mã iritã cel mai mult
acele persoane care îºi schimbã slujbele
în cãutarea unei aventuri romantice.
Menajerele sunt de cele mai multe ori vinovate, aici.
- Desigur, n-am intenþionat sã vã jignesc. - Se înþelege.
ªtiu din experienþã ce dezordine se creeazã într-o casã
când membrii personalului se cãsãtoresc între ei.
Da, într-adevãr.
- Mi-aþi permite o vorbã, domnule? - Bineînþeles.
Milord, în legãturã cu ajutorul de majordom
ºi menajera care au fugit luna trecutã...
Urâtã treabã. Cum te descurci?
Cred cã am gãsit doi înlocuitori foarte buni, domnule.
Domniºoara Kenton, o tânãrã cu referinþe excelente.
O conduitã foarte plãcutã. Pare a fi foarte priceputã.
ªi un bãrbat cu o experienþã considerabilã de majordom.
E mai în vârstã ºi bucuros sã fie ajutor de majordom.
- Numele? - Stevens, domnule.
- Stevens? - Da, domnule.
E numele dumitale.
- Este tatãl meu, domnule. - Adevãrat?
Nici nu se putea mai bine, sunt sigur. Mi-ar face plãcere sã-l cunosc cândva.
- E la uºã, domnule. - Bine. Adu-l înãuntru...
Vã mulþumesc, milord.
Tatã...
- Domnule Stevens, ce mai faceþi? - Milord...
Fiul dumneavoastrã e un om extraordinar.
Serveºte foarte bine aceastã casã. Nu ºtiu ce ne-am face fãrã el.
- Sunteþi mândru de el, nu-i aºa? - Foarte mândru, milord.
Exact aºa spun ºi eu. Da...
- Sunt bucuros sã vã avem printre noi. - Mulþumesc, milord.
O, Stevens... Câþi vom fi la cinã disearã?
- 14? 16? - 12, domnule.
Bine. Mulþumesc...
Vã mulþumesc, milord.
Domnule Stevens...
- Vasul ãsta nu pare a fi la locul lui, aici. - În camera de zi.
Bine lustruit, domniºoarã Kenton.
- Bunã, William, ce mai faci? - Bunã ziua, domniºoarã Kenton.
Domnule Stevens...
M-am gândit cã acestea v-ar putea înviora camera.
Iertaþi-mã?
M-am gândit cã ar putea înveseli atmosfera.
Foarte amabil din partea dumneavoastrã.
Dacã vã plac, domnule Stevens, aº putea sã vã mai aduc câteva.
Vã mulþumesc, domniºoarã Kenton,
dar eu consider aceastã încãpere ca fiind locul meu personal pentru lucru
ºi prefer sã menþin distracþia la minimum.
Aºadar consideraþi florile o distracþie, domnule Stevens?
Vã apreciez amabilitatea, domniºoarã Kenton,
dar prefer sã pãstrez lucrurile aºa cum sunt.
Dar dacã tot sunteþi aici, existã o micã problemã despre care
aº vrea sã vã vorbesc. Una mãruntã...
S-a întâmplat ca trecând pe lângã bucãtãrie ieri dimineaþã,
sã vã aud adresându-vã cuiva numindu-l William.
Aº putea sã vã întreb cui vã adresaþi în acest mod?
Ei bine, domnule Stevens, cred cã mã adresam tatãlui dumneavoastrã.
Nu mai existã niciun alt William în aceastã casã.
Adevãrat.
Po sã vã rog ca pe viitor, domniºoarã Kenton sã vã adresaþi tatãlui meu
cu "domnule Stevens"?
Dacã vorbiþi despre el la persoana a III-a, îi puteþi spune
domnul Stevens Sr. ca sã-l deosebiþi de mine.
V-aº fi foarte îndatorat pentru asta, domniºoarã Kenton.
Nu înþeleg foarte bine unde vreþi sã ajungeþi, domnule Stevens.
Eu sunt menajerã ºefã în aceastã casã, iar tatãl dumneavoastrã
este ajutor de majordom.
În celelalte case eram obiºnuitã
sã mã adresez servitorilor subordonaþi pe numele lor de botez.
Domniºoarã Kenton, dacã nu v-aþi mai gândi atât de mult,
v-aþi da seama cât de nepotrivit este pentru cineva ca dumneavoastrã
sã i se adreseze cu William cuiva care este tatãl meu.
Sunt sigurã, domnule Stevens,
cã trebuie sã fie foarte neplãcut pentru tatãl dumneavoastrã
sã fie chemat William de cãtre cineva ca mine.
Domniºoarã Kenton, tatãl meu e o persoanã de la care,
dacã-l veþi urmãri cu mai multã atenþie, veþi putea învãþa multe lucruri.
Vã sunt recunoscãtoare pentru sfat, domnule Stevens,
dar vã rog sã-mi spuneþi ce lucruri aº putea învãþa de la dânsul.
Aº putea sã vã spun cã sunteþi încã
nesigurã, adesea, în privinþa obiectelor, care unde trebuie pus.
Sunt convinsã cã domnul Stevens Sr. este foarte bun în ceea ce face,
dar vã pot asigura, domnule Stevens,
cã ºi eu sunt foarte bunã în ceea ce fac eu.
- Desigur. - Vã mulþumesc.
- Acum vã rog sã mã scuzaþi... - Da, sigur, domniºoarã Kenton...
Complimentele mele bucãtãresei.
E rumenitã minunat!
Sunt sigur cã ai spus o vorbã de duh. Împãrtãºeºte-ne-o ºi nouã.
Ziceam cã varza de Bruxelles e pregãtitã exact cum îmi place mie.
- Rumenitã, nu fiartã. - Varza e "gãtitã", nu "pregãtitã".
- Nu-i aºa, George? - Da, domnule Stevens.
Iartã-mi observaþia pe care þi-am fãcut-o
la vârsta ta, datoritã educaþiei pe care am primit-o eu.
Sunt sigur cã ºi tu, Charles,
nutreºti ambiþia de a ajunge departe în slujba ta.
O, da, domnule Stevens.
Aº vreau sã ajung majordom, sã mi se spunã "domnule", nu Charlie,
sã stau în propria mea camerã, lângã focul meu, fumând trabucul meu.
Mã întreb dacã ºtii de ce ai nevoie ca sã devii un majordom bun.
Ai nevoie de demnitate, înainte de toate.
Mulþumesc, domnule Stevens. Demnitate. Exact, demnitate.
Definiþia din revista noastrã trimestrialã, "Gentlemanul gentlemanilor":
Un majordom bun trebuie sã aibã demnitate
pentru a-ºi putea pãstra poziþia.
Era odatã un majordom englez, în India.
Într-o zi, intrã în camera de zi ºi ce gãseºte sub masã?
Un tigru.
Fãrã sã clipeascã mãcar, se duce în camera de zi:
"Iertaþi-mã, milord," ºopteºte el ca sã nu le sperie pe doamne.
"Regret, milord, dar se pare cã este un tigru în camera de zi".
"Poate cã Excelenþa Sa ne va îngãdui sã folosim cartuºele de calibrul 12?"
Ei îºi beau ceaiul, în continuare. Apoi se aud trei focuri de armã.
Ei n-au nicio reacþie. În India sunt obiºnuiþi cu orice.
Când majordomul se întoarce pentru a umple din nou ceºtile,
spune impasibil ca o statuie:
"Cina va fi servitã la ora obiºnuitã, milord."
"ªi am plãcerea sã vã spun cã nu mai existã nicio urmã vizibilã"
"a evenimentelor petrecute între timp."
Repet: "Nu mai existã nicio urmã vizibilã"
"a evenimentelor petrecute între timp."
- O istorie excelentã, domnule Stevens. - Mulþumesc, domnule Stevens.
O istorie excelentã. Acesta e idealul la care ar trebui sã aspirãm cu toþii.
Demnitatea.
Pentru dumneavoastrã, domnule Stevens.
Mulþumesc.
E pentru domnul Stevens Sr., domnule Stevens.
Mulþumesc, domniºoarã Kenton.
Pune farfuria domnului Stevens Sr. în cuptor,
ca sã se pãstreze caldã mâncarea.
Da, domniºoarã Kenton.
- Mulþumesc, domniºoarã Kenton. - N-aveþi pentru ce, domnule Stevens.
Domnule Stevens, dacã vã cãutaþi fãraºul, este pe palier.
- Fãraºul meu? - Fãraºul dumneavoastrã.
- L-aþi lãsat pe palier. - N-am folosit niciun fãraº.
Adevãrat? Înseamnã cã l-a folosit altcineva.
- Nu înþeleg. - Greºeala mea, fãrã îndoialã.
Una din multele...
Bunã dimineaþa, domnule.
L-am invitat pe Giscard Dupont D'Ivry în calitate de delegat francez.
Dupont D'Ivry? Nu va veni niciodatã!
N-aº spune asta. Tocmai am primit confirmarea sa.
Dupont e un anti-german fanatic.
Îmi amintesc de discursul lui de la Geneva, în '33.
M-a fãcut sã-mi fie ruºine cã sunt aliatul francezilor.
- Adicã nu asta e calea englezã de urmat! - Nu, nu e.
Exact acesta e scopul întâlnirii noastre,
sã discutãm aceste chestiuni în mod neoficial,
cu totul altfel decât se obiºnuieºte la conferinþele internaþionale,
aici, în atmosfera prieteneascã ºi relaxatã
a unei case particulare.
Am putea sã-i câºtigãm pe francezi expunându-le punctul nostru de vedere.
- ªi cel al germanilor. - ªi cel al germanilor.
Iertaþi-mã cã vã întrerup, dar nu înþeleg cum ne putem noi alia cu nemþii.
Cu Partidul Nazist! Ei au încãlcat ºi au violat orice tratat!
Sunt o ameninþare crescândã pentru întreaga Europã,
ca sã nu mai amintim de brutala dictaturã internã.
Dragul meu bãiat, când am fost la Berlin,
am vãzut, în sfârºit, un popor german fericit,
cu locuri de muncã, pâine, mândrie naþionalã...
- ªi dragoste pentru conducãtorul lor. - ªi evreii?
Domnule Stevens, Excelenþa Sa a dorit
sã înlocuiascã chinezul din cabinetul sãu de lucru cu ceva de afarã?
- Chinezul? - Da.
Chinezul nu mai este în cabinet. Veniþi ºi convingeþi-vã singur...
Sunt ocupat, pentru moment.
Nu trebuie decât sã scoateþi capul pe uºã ºi vã veþi convinge personal.
- O sã mã ocup de asta mai târziu. - Credeþi cã e o fantezie?
O fantezie de-a mea, datoratã lipsei de experienþã?
Sunt ocupat în aceastã încãpere, domniºoarã Kenton.
Am sã ºtept...
Afarã.
Priviþi!
- Nu e acela chinezul din cabinet? - Domniºoarã Kenton, sunt foarte ocupat.
Mã surprinde cã n-aveþi altceva mai bun de fãcut decât sã staþi degeaba, aici.
Domnule Stevens, uitaþi-vã la el ºi spuneþi-mi adevãrul!
Domniºoarã Kenton, vã rog sã coborâþi vocea!
Ce-au sã creadã ceilalþi servitori
dacã ne-ar auzi strigând în legãturã cu un chinez?
Iar eu sã vã cer, domnule Stevens,
sã vã întoarceþi ºi sã vã uitaþi la chinez.
E o micã greºealã. Doar o greºealã.
Tatãl dumneavoastrã e investit cu o încredere cãreia nu-i poate face faþã.
- Sunt îngrijoratã... - Lãsaþi-mã sã trec!
Domnule Stevens! Domnule Stevens...
Tatãl dumneavoastrã e cel care a uitat fãraºul pe palier.
El n-a lustruit tacâmurile, el a mutat chinezul.
Trebuie sã recunoaºteþi asta înainte sã comitã o greºealã majorã!
Mi-e teamã cã nu puteþi sã-mi vorbiþi în felul acesta, domniºoarã Kenton.
Mi-e teamã cã trebuie, domnule Stevens. Vã sfãtuiesc cu toatã seriozitatea.
Tatãl dumneavoastrã trebuie degrevat de unele îndatoriri pentru binele lui.
Orice-ar fi fost tatãl dumneavoastrã cândva,
nu mai are aceeaºi îndemânare ºi aceeaºi putere.
Vã mulþumesc pentru sfat, domniºoarã Kenton.
Poate cã acum îmi veþi da voie sã mã întorc la treburile mele.
N-am intenþionat niciodatã sã vã împiedic sã vã îndepliniþi sarcinile.
Mulþumesc.
E vital faptul cã ne-am pus de acord înaintea sosirii lui...
- Francezul dumneavoastrã. Cum îi zice? - Giscard Dupont D'Ivry.
Îl aºteptãm, de asemenea, pe delegatul american,
congresmanul Lewis care va sosi în aceeaºi zi.
Cine e americanul acesta?
E un factor necunoscut. Un tânãr congresman din Pennsylvania.
Deþine o oarecare putere în Comitetul pentru Afaceri Externe.
E moºtenitorul uneia din averile acelea americane.
- Carne la pachet? - Troleibuze?
Sau articole de galanterie?
Ce-s alea, articole de galanterie?
Ceva din care americanii scot o grãmadã de bani.
Nu, eu cred cã averea domnului Lewis provine din cosmetice, de fapt.
E domnul Stevens cel bãtrân!
Aduceþi repede o pernã! O pãturã!
Ai pãþit ceva?
Argintãria...
- Ce-i cu ea? - O, milord... Îmi pare rãu...
- O sã-þi revii. - Îmi pare rãu...
Vã mulþumesc, domnule. Scuzaþi-mã... Ce s-a întâmplat?
- S-a împiedicat cu tava. - L-am vãzut pe fereastrã.
Îmi pare foarte rãu. Nu s-a mai întâmplat niciodatã asta.
- Îmi daþi voie sã sun doctorul? - Da, da.
- Îmi pare rãu. - Nu-þi face griji.
Îmi pare rãu, milord...
Stevens...
- Tatãl dumitale se simte mai bine? - Da, ºi-a revenit complet.
Bine. Numai cã...
Nu vrem sã mai vedem aºa ceva vreodatã, nu-i aºa?
- Adicã, pe tatãl dumitale cãzând, sau... - Sigur cã nu, milord.
Asta se poate întâmpla oriunde.
ªi oricând.
Primii delegaþi strãini vor sosi aici peste mai puþin de douã sãptãmâni.
- Da, suntem pregãtiþi, milord. - Sunt sigur de asta.
Ceea ce se întâmplã în aceastã casã poate avea
repercusiuni considerabile asupra direcþiei spre care se îndreaptã Europa.
- Da, domnule. - E un eveniment deosebit.
ªi e un eveniment deosebit ºi pentru mine personal.
Am avut un prieten german, Karl-Heinz Bremann.
Am luptat în tabere opuse în rãzboi.
Am spus-o mereu, când s-a terminat totul, cã am putea sta la un pahar
ca niºte gentlemeni.
Tratatul de la Versailles a fãcut din mine un mincinos.
Da... Un mincinos, Stevens.
Cãci termenii impuºi de noi au fost atât de duri, încât Germania a fost terminatã.
Ei bine, nu se face aºa ceva unui inamic înfrânt.
Când omul e la pãmânt ar trebui cruþat.
Prietenul meu Bremann a fost distrus de inflaþie.
N-a putut gãsi o slujbã în Germania postbelicã.
ªi-a luat viaþa.
S-a împuºcat într-un tren de la Hamburg la Berlin.
De atunci am simþit cã e datoria mea sã ajut Germania,
sã-i ofer o ºansã echitabilã.
Aºa cã aceastã conferinþã este crucialã
ºi nu ne putem asuma riscul niciunui accident.
Nu se pune problema ca tatãl dumitale sã plece de la noi.
Pur ºi simplu trebuie sã-i dai alte însãrcinãri.
Desigur, milord... Înþeleg perfect.
Bine.
Te las pe dumneata sã te gândeºti la asta, Stevens.
Vã mulþumesc, domnule.
- Hei, tu! - Da, domnule...
N-am oameni suficienþi în camera de zi. Te voi folosi la servit, da?
- Vã mulþumesc domnule Stevens. - Pregãteºte-te! Dã-i bãtaie!
- Bunã dimineaþa. - Bunã dimineaþa.
Voiam sã ºtiu dacã te-ai trezit ºi dacã eºti gata pentru o nouã zi.
Sunt în picioare de douã ore.
- N-ai dormit prea mult. - Cât am avut nevoie.
Am venit sã stãm de vorbã.
Vorbeºte, atunci! N-avem toatã dimineaþa la dispoziþie.
- Am sã trect direct la subiect. - Dã-i drumul, sã terminãm odatã!
Unii dintre noi au lucrat ca sã reuºeascã.
În aceastã casã va avea loc o conferinþã internaþionalã foarte importantã
sãptãmâna viitoare.
Oameni de mare anvergurã vor fi oaspeþii Excelenþei Sale.
Trebuie sã ne dãm cu toþii, toatã silinþa.
Din cauza recentului accident pe care l-a avut tata,
s-a sugerat cã n-ar mai trebui sã serveascã la masã.
Am servit la masã în fiecare zi,
în ultimii 54 de ani.
S-a hotãrât, de asemenea, cã n-ar mai trebui sã duci tãvi grele.
Iatã aici lista revizuitã a îndatoririlor dumitale.
Ascultã, am cãzut...
din cauza dalelor din piatrã.
Sunt deformate.
De ce nu-i pui sã le îndrepte pânã sã mai cadã cineva?
Citeºte lista noilor dumitale îndatoriri, tatã!
Îndreaptã pietrele alea!
Doar nu vrei ca "oamenii de mare anvergurã" sã-ºi rupã gâtul, nu-i aºa?
Nu, într-adevãr, nu vreau...
Domnule Stevens...
Ce este?
Ai ceea ce am putea numi o însãrcinare specialã.
Cu alte cuvinte, poþi lua propriile hotãrâri,
între anumite limite, desigur.
Iatã aici mopurile ºi... Aici.
- Astea sunt mopurile mele? - Exact. ªi periile...
- ªi periile mele? - Da.
- ªi mopurile mele. - Exact.
ªi ce vrei sã fac cu ele?
Eu cred cã ºtii ce se face cu ele, tatã. Cautã praful ºi murdãria.
ªi dacã dau de praf sau murdãrie,
le înlãtur cu mopul acesta.
Corect.
Acum îþi sugerez sã începi cu...
alãmurile de la uºi.
Uºa de acolo... Apoi uºa care e deschisã...
Dupã aceea, uºa asta de aici...
Aici e crema de lustruit. ªi cârpa.
Istoria s-ar putea scrie sub sub acest acoperiº, în urmãtoarele câteva zile.
Fiecare dintre voi,
se poate mândri cu rolul pe care-l va juca cu aceastã ocazie.
Închipuieºte-þi cã eºti un comandant de batalion
chiar dacã nu faci altceva decât sã umpli sticlele cu apã fierbinte.
Fiecare are îndatoririle lui speciale…
Sau ale ei, dacã acordãm dupã gen.
Alama lustruitã, argintãria strãlucitoare, mahonul lucind ca oglinda...
Aceasta este urarea noastrã de bun venit pentru oaspeþii strãini
prin care îi vom face sã înþeleagã cã se aflã în Anglia
unde predominã încã ordinea ºi tradiþia.
Mulþumesc, Brian.
Milord... Domnul Lewis, gentlemenul american, a sosit.
Era aºteptat abia mâine. Ce-ai fãcut cu el?
Domnul Lewis a fost vãzut sus, pe scãri.
Stevens...
Finul meu, Cardinal, mi-a spus cã se va logodi în scurtã vreme.
Adevãrat, domnule? Îngãduiþi-mi sã vã prezint felicitãri.
Mulþumesc, Stevens.
Mã simt foarte responsabil pentru bãiat.
Îmi este fin, iar tatãl lui mi-a fost cel mai apropiat prieten, aºa cum ºtii.
ªi-acum, cã s-a stins,
mã simt ca un tatã pentru el.
L-am numit secretarul meu particular la conferinþã.
A fost foarte bucuros sã mã ajute cu pregãtirile.
Stevens, înþeleg cã e oarecum neobiºnuit sã-þi cer aºa ceva.
Mi-ar face foarte mare plãcere sã vã fiu de folos în orice mod, milord.
Regret cã trebuie sã aduc asta în discuþie,
dar nu vãd absolut nicio soluþie cum sã mã descurc în aceastã posturã.
Dumneata eºti deprins cu realitãþile vieþii?
- Milord? - Realitãþile vieþii, Stevens.
Pãsãri, albine... Eºti familiarizat, aºa-i?
Mi-e teamã cã nu vã înþeleg foarte bine, domnule.
Dã-mi voie sã joc cu cãrþile pe faþã, Stevens...
Eu sunt foarte ocupat cu conferinþa asta. Dumneata de asemenea...
Dar... cineva trebuie sã i-o spunã.
Într-un fel, dumitale þi-ar fi mai uºor.
Mai puþin jenant.
Mã tem cã aceastã sarcinã e foarte descurajatoare pentru mine.
S-ar putea sã n-o scot la capãt pânã la nunta lui Reginald.
Desigur, asta depãºeºte cu mult sarcinile dumitale de serviciu.
Am sã fac tot ce depinde de mine.
Þi-aº fi recunoscãtor dacã ai încerca. Mi-ai lua o mare piatrã de pe inimã.
Nu trebuie sã faci mare caz din asta. Prezintã-mi doar faptele, atâta tot.
O, Doamne! Stevens!
Îmi cer scuze, domnule...
Dar trebuie sã vã transmit ceva foarte urgent.
Dacã-mi îngãduiþi, am sã trec direct la subiect.
Probabil cã aþi observat azi dimineaþã raþele ºi gâºtele de pe lac?
Raþele ºi gâºtele? Nu, nu cred...
Ei bine, poate pãsãrile ºi florile, apoi...
- Arbuºtii, albinele... - Nu, n-am vãzut nicio albinã.
Nu credeþi cã e cel mai potrivit moment ca sã le vedeþi?
Ce, albinele?
Voiam sã spun cã, odatã cu venirea primãverii,
putem vedea o remarcabilã ºi profundã schimbare
în jurul nostru, domnule.
Da, sunt convins cã aºa este.
Solul nu aratã foarte bine în acest moment.
N-am dat atenþie mãreþiei naturii deoarece...
deoarece am alte griji...
Dupont D'Ivry a sosit într-o stare de spirit foarte proastã.
E ultimul lucru care ne lipseºte.
Domnul Dupont D'Ivry a sosit, domnule?
Acum o jumãtate de orã, într-o dispoziþie foarte proastã.
În acest caz, vã rog sã mã scuzaþi.
Cel mai bine ar fi sã merg ºi sã mã ocup de el.
Ai dreptate. Foarte amabil din partea dumitale cã ai vorbit cu mine.
N-aveþi pentru ce. Voiam sã vã transmit douã vorbe cu privire la...
Dumneavoastrã aþi spus-o admirabil, domnule:
mãreþia naturii.
Dar va trebui sã aºteptãm o altã ocazie, domnule. Mulþumesc.
Abia aºtept, Stevens. Doar cã mie îmi plac mai mult peºtii.
- Peºtii, domnule? - ªtiu totul despre peºti.
De apã dulce ºi sãratã.
Ei bine, toate vietãþile pot fi relevante în discuþia noastrã, domnule.
Acum iertaþi-mã...
Nici prin gând nu mi-a trecut cã Monsieur Dupont D'Ivry a sosit.
Vã mulþumesc.
Vã pot ajuta cu ceva, domnule?
O, majordomul...
Mã dor picioarele, aºa cã am nevoie de un lighean
cu apã fierbinte ºi sare, te rog.
Am sã rezolv asta cu menajera, domnule.
Apã fierbinte ºi sare cât se poate mai repede.
Monsieur Dupont... Sunt foarte încântat sã vã cunosc.
Ce mai faceþi? Dar vorbesc englezeºte.
Bun. Sunt un om norocos. Sunt Jack Lewis, delegatul american.
Aº putea sã vã vorbesc în particular, cât mai curând posibil?
Da, bineînþeles.
Numai cã am bãºici de la vizitele pe care am fost obligat sã le fac la Londra.
Eu mai vãzusem Turnul Londrei.
Am ajuns aici cu o zi mai devreme ºi am descoperit cã lucrurile nu se îndreaptã
în direcþia cu care mã gândesc cã aþi fi în totalitate de acord.
Reînarmarea Germaniei este un fapt care trebuie acceptat.
E interesul nostru sã avem o Germanie liberã, egalã ºi puternicã,
în locul unei naþiuni prãbuºite
dupã un tratat de pace nedrept care i-a fost impus acum 16 ani.
Cei care au fost în Germania
nu pot decât sã se înfioare ca ºi mine în faþa semnelor renaºterii.
A ajuta Germania în efortul ei bãrbãtesc, dificil, de reconstrucþie economicã,
inclusiv sprijinind cererea ei justificatã pentru egalitatea armamentelor
ºi serviciul militar obligatoriu pentru tineretul german.
Dacã noi, în Europa postbelicã...
Mai vreau puþinã apã.
Mai am nevoie de un lighean pentru picioare.
Urmaþi-mã, domnule...
Scuzaþi-mã...
Domnule Dupont, trebuie sã vorbim...
Pe aici, domnule...
- Domnule Dupont... - Prietene, sunt în agonie.
Pantofii îmi sunt prea strâmþi. Numai eu sunt vinovat.
Vanitatea...
Noi amândoi trebuie sã facem o manevrã rapidã,
dacã vrem sã-i þinem în frâu pe nemþi.
Vã rog sã poftiþi pe aici, domnilor.
Majordom, te rog, ai putea sã mã ajuþi cu picioarele... cu pantofii?
- Da, desigur. - Scoate-i!
Aþi auzit ce spun ei despre egalitatea armamentelor pentru Germania
ºi serviciul militar obligatoriu...
- Domnule Stevens... - Da?
- Îmi cer scuze, domnule. - E-n regulã, du-te...
Ce este?
Domnul Stevens, tatãl dumneavoastrã, se simte rãu, domnule.
- Unde este? - Lângã dormitorul chinezesc, domnule.
Nemþii vor pace exact ca ºi noi. Au nevoie de pace.
Daþi-mi voie sã vã ajut...
Mulþumesc.
Mulþumesc, Charles.
Aº vrea sã duci un lighean cu apã fierbinte ºi sare
domnului Dupont D'Ivry în camera de biliard. S-a înþeles?
- Da, domnule Stevens. - Bine, du-te!
Tatã?
Tatã...
- Domnule Stevens... - Da?
Eu am mai mult timp sã mã ocup de dânsul decât dumneavoastrã.
- Am chemat doctorul. - Mulþumesc, domniºoarã Kenton.
- Domnule doctor? - Bunã, domnule Stevens.
Mi-e teamã cã tatãl dumitale nu e prea bine.
Mulþumesc...
- Dacã situaþia se înrãutãþeºte, sunã-mã! - Da, domnule.
Ce vârstã are? 70, 72?
- 75, domnule. - Înþeleg.
- Dacã va fi mai rãu, anunþã-mã. - Mulþumesc, aºa voi face.
Mulþumesc, domnule doctor.
Graba stricã treaba.
Lipseºte ceva...
Ce anume?
- Linguriþa pentru mãsline, domnule. - Bine.
Bunã observaþie.
Nu atinge niciodatã buza paharului.
Bine...
Paharul mai întâi, apoi...
- E totul în regulã, acolo jos? - Da...
Pregãtim masa. Ultima masã a conferinþei.
Îþi închipui ce e la bucãtãrie...
- Dar e totul sub control? - Da, da, cred cã facem faþã situaþiei.
Cum te simþi? Te simþi ceva mai bine?
Am ceva sã-þi spun...
Am atâtea de fãcut, tatã...
- Ce-ar fi sã vorbim dimineaþã? - Jim...
N-am mai iubit-o pe mama ta.
Am iubit-o cândva...
Dragostea a dispãrut
când am descoperit cã mã înºela.
Eºti un fiu bun.
Sunt mândru de tine.
Sper cã am fost un tatã bun pentru tine.
M-am strãduit cât am putut.
Mai bine du-te jos...
Altfel, Dumnezeu ºtie ce sunt în stare sã facã.
Du-te...
Du-te!
Vorbim mâine dimineaþã.
În ultima zi a conferinþei noastre,
permiteþi-mi sã spun cât de impresionatã am fost
de faptul cã atmosfera de bunãvoinþã a fost pe primul plan.
Bunãvoinþã pentru Germania.
ªi cu lacrimi în ochi...
constat cã toatã lumea de aici a recunoscut
dreptul nostru de a fi din nou o naþiune puternicã.
Cu mâna pe inimã declar cã
Germania are nevoie de pace
ºi nu doreºte decât pacea.
Pace cu Anglia...
ªi pace cu Franþa.
Vã mulþumesc foarte mult.
ªi eu am fost impresionat...
Da, adânc impresionat de
autentica dorinþã de pace manifestatã la aceastã conferinþã.
Spre deosebire de colegul nostru american,
noi, aici în Europa, cunoaºtem ororile rãzboiului.
ªi fie cã suntem francezi, englezi, italieni sau germani,
singura noastrã dorinþã este ca niciodatã sã nu mai trãim aºa ceva.
Chiar aºa.
Impresionat, sau aº putea spune miºcat
de cuvintele de bunãvoinþã ºi prietenie pe care le-am auzit.
Vã promit cã voi face tot ce-mi sã în puteri
pentru a schimba politica þãrii mele
faþã de naþiunea care odatã, ne-a fost inamic,
dar care astãzi, îndrãznesc sã afirm,
ne este prietenã.
Domnule...
Doamnelor ºi domnilor,
Statele Unite nu doresc rãzboiul mai mult decât dumneavoastrã
Pe de altã parte, noi nu vrem pacea cu orice preþ,
pentru cã s-ar putea sã descoperiþi cã unele preþuri
sunt scandalos de mari.
Dar sã nu intrãm în amãnunte, acum!
Vom fi nevoiþi s-o facem îndeajuns, curând.
Pentru moment, sã ridicãm paharul în cinstea lordului Darlington,
mulþumindu-i pentru magnifica ospitalitate.
- Pentru lordul Darlington! - Pentru lordul Darlington!
Lordul Darlington...
Lordul Darlington este un gentleman englez clasic de ºcoalã veche.
Respectabil, onorabil ºi bine intenþionat.
Aºa cum sunteþi cu toþii.
Gentlemani respectabili, onorabili ºi bine intenþionaþi.
E o plãcere ºi un privilegiu pentru mine sã vã întâlnesc aici.
Dar...
Iertaþi-mã, trebuie sã spun asta...
Sunteþi cu toþii...
diletanþi.
Iar afacerile internaþionale nu trebuie sã fie niciodatã conduse de diletanþi.
Aveþi cea mai vagã idee
despre ce fel de loc va deveni lumea din jurul dumneavoastrã?
Zilele în care puteaþi acþiona bazându-vã pe instincte nobile au apus.
Europa a devenit arena pentru "Realpolitik", politica realitãþii.
Dacã preferaþi, politica realã.
Dumneavoastrã aveþi nevoie nu de politicieni gentlemeni,
ci de politicieni adevãraþi.
Aveþi nevoie de profesioniºti care sã vã conducã,
altfel vã veþi îndrepta spre un dezastru.
Aºa cã propun un toast, domnilor.
Pentru profesioniºti!
- Domnule Stevens... - Ce este?
Ei bine, n-aº dori sã intru într-o polemicã
în aceastã ultimã searã petrecutã împreunã.
Dar daþi-mi voie sã spun urmãroarele:
Ceea ce aþi definit aici ca diletantism
este ceea ce eu cred cã mulþi dintre cei de faþã ar numi-o încã, onoare.
Domniºoara Kenton ar dori sã vã vadã în legãturã cu tatãl dumneavoastrã.
Iar eu insinuez
cã profesionalismul dumneavoastrã înseamnã lãcomie ºi putere,
mai degrabã decât dreptate ºi bunãtate care sã prevaleze în lume.
N-am ascuns niciodatã cã ceea ce noi am cerut Germaniei
este sã se rupã complet de tradiþia acestei þãri.
Vã mulþumesc.
Domniºoarã Kenton?
Domnule Stevens, îmi pare foarte rãu.
Tatãl dumneavoastrã a plecat dintre noi acum patru minute.
O, înþeleg...
Îmi pare aºa de rãu...
Aº fi vrut sã vã pot spune ceva...
Doriþi sã urcaþi sã-l vedeþi?
În clipa asta sunt foarte ocupat, domniºoarã Kenton. Mai târziu, poate.
În cazul acesta, îmi permiteþi sã-i închid eu ochii?
V-aº fi foarte recunoscãtor, domniºoarã Kenton. Mulþumesc.
- Domniºoarã Kenton... - Da?
Tatãl meu ar fi dorit ca eu sã continui sã lucrez.
Nu pot sã-l dezamãgesc.
- Nu, desigur... - Mulþumesc.
- Domnule Stevens... - Da, domnule.
Mi-ar face o realã plãcere sã continuãm discuþia noastrã, cândva.
- Domnule? - Despre naturã.
Ai dreptate. Ar trebui sã mã întorc la primãvarã, când totul înfloreºte.
Da, domnule. Într-adevãr...
Cum am mai spus, pe mine m-au interesat întotdeauna peºtii.
Când eram mic, þineam peºti tropicali într-un recipient.
Am fãcut o adevãratã pasiune pentru ei.
Aº mai vrea o picãturã din asta, dacã nu te superi.
Te simþi bine?
Da, mã simt perfect, mulþumesc.
Nu þi-e rãu?
Nu, domnule. Puþin obosit, poate.
Minunat!
Ce frumos exemplu de culturã germanã aþi adus în aceastã casã!
- Mulþumesc. - Foarte frumos...
Vreau sã sper cã nu aveþi resentimente, domnule.
O, dragul meu bãiat...
Îmi place o luptã cinstitã ºi curatã. Dând fiecare ce are mai bun, nu?
Aºa cum ºtiþi, am cel mai mare respect pentru englezi. Îmi place aici.
Familia mea ne-a adus aici încã de când eram copii, aºa cã mã simt ca acasã.
Oricum, mulþumesc.
Iertaþi-mã...
Te simþi bine, Stevens?
Da, perfect, milord. Mulþumesc...
Ai cumva febrã sau aºa ceva?
A fost o zi lungã.
- Da. O zi dificilã pentru amândoi. - Da...
- A fost foarte bine. - Mulþumesc, domnule.
- Domniºoarã Kenton? - Domnule Stevens...
Condoleanþele mele, domnule Stevens.
A fost un atac cerebral. Unul sever. N-a suferit prea mult.
Vã mulþumesc cã mi-aþi spus asta.
Domnule doctor...
În sala de billiard este un distins gentleman strãin.
- Are nevoie de asistenþã. - E urgent?
Picioarele.
- Picioarele? - Da.
- Vã conduc la el. - Dacã-i urgent.
Da, e urgent. Domnul are dureri.
Domnule Stevens... Condoleanþele mele.
Mulþumesc, domniºoarã Kenton. Foarte amabil din partea dumitale.
Domniºoarã Kenton...
Vã mulþumesc.
Bunã ziua.
Numele meu este Stevens. Sper sã fie o scrisoare pentru mine.
- Stevens... Am sã verific, domnule. - James Stevens.
- Aº dori douã mere, vã rog. - Poftiþi, domnule Stevens.
- Mulþumesc. - Aþi venit sã vedeþi regiunea asta?
Da, sunt în drum spre Clevedon.
- Cât costã astea? - 3 pence, vã rog.
ªi veniþi din...?
- Oxfordshire. - De unde anume, din Oxfordshire?
- Iertaþi-mã? - De unde, din Oxfordshire?
Darlington.
Am priceput. Nu era acolo un lord Darlington? Un fel de...
nazist care ne-a bãgat în rãzboi?
Eu sunt majordom la Darlington Hall, iar cel care m-a angajat
e domnul Lewis, un gentleman american.
Nu l-am cunoscut pe vechiul proprietar.
Restul...
Mi-ar face plãcere sã vã întâlnesc la hotelul Sea View,
situat vizavi de debarcader.
Avem atâtea despre care sã vorbim, iar eu am o mulþime de întrebãri de pus.
În afarã de dumneavoastrã,
am pierdut legãtura cu toþi prietenii noºtri de la Darlington Hall.
Dar asta nu e de mirare.
E foarte mult de atunci ºi s-au întâmplat atâtea între timp.
Cine-ar putea þine socoteala tuturor celor pe care Excelenþa Sa i-a angajat?
Milord, aþi sunat?
- Au sosit tinerele nemþoaice? - Da, milord, sunt afarã.
Aº vrea sã le salut ca sã-mi exersez germana.
- Vorbesc excelent engleza, milord. - Bun. Ei bine, spune-le sã intre.
Ea e Elsa, iar ea e Irma.
Le-am întrebat cum a fost cãlãtoria.
A fost o cãlãtorie lungã, milord.
Le-am întrebat ce cred despre vreme.
Vã suntem recunoscãtoare, milord,
pentru cã ne-aþi îngãduit sã venim aici.
Pãrinþii noºtri vã sunt foarte recunoscãtori.
N-aveþi pentru ce.
Domniºoara Kenton va avea grijã de voi, nu-i aºa?
Desigur, milord.
Bun venit la Darlington Hall!
- Vã mulþumesc, milord. - Mulþumesc, milord.
Mulþumesc...
- Mai este ceva, milord? - Nu, nu.
- Sir Geoffrey... - Ce mai faceþi?
Îmi pare bine sã vã revãd.
Ce mai faceþi?
Ei bine, intraþi...
- Domnule Benn... - Domnule Stevens...
Domnilor, v-aº ruga sã aºteptaþi puþin aici.
- Domnule Benn... - Domniºoarã Kenton...
- Nu mai sunteþi la Stanton Lacey? - Nu, nu, acum sunt cu domnul Geoffrey.
Domniºoarã Kenton...
- Nu v-aþi schimbat deloc. - Mulþumesc.
Vã las sã vã vedeþi de treabã. Poate ne vedem mai târziu.
Sper.
Dar, domnilor, dumneavoastrã vorbiþi despre evrei, þigani, negri ºi alþii ca ei.
Dar trebuie sã privim legile rasiale ale fasciºtilor
ca pe o mãsurã sanitarã mult prea tardivã, dupã opinia mea.
Imaginaþi-vã încercarea de a impune o asemenea mãsurã în þara noastrã!
Milord, nu se poate guverna o þarã fãrã a avea un sistem penal.
Aici noi le numim închisori, acolo ei le spun lagãre de concentrare.
Care e diferenþa?
Stevens... Existã carne, de orice fel, în aceastã supã?
Nu, domnule, cred cã sunt ciuperci.
Ciuperci tãiate, ceapã ºi þelinã. Carne deloc.
Apã rece, iar bucãtãreasa adaugã vin de Xeres.
Aud cã aveþi un coleg laburist în circumscripþia dumneavoastrã.
Acolo s-au debarasat de toþi cei care vând gogoºile sindicatelor.
Credeþi-mã, nu existã greve muncitoreºti în Germania.
ªi fiecare îºi cunoaºte locul.
Nu-i de mirare cã þara asta se duce de râpã.
E bolnavã pe dinãuntru.
Cred cã crutoanele astea sunt cu unt. ªtii ceva de asta?
Mi-e teamã cã e posibil, domnule.
Aþi fãcut un cuibuºor foarte confortabil aici.
Mie mi se pare, domnule Stevens, cã sunteþi un om pe deplin mulþumit.
Conform filozofiei mele, domnule Benn,
un om nu poate spune despre el însuºi cã e deplin mulþumit
pânã când n-a dat totul
în slujba celui care l-a angajat.
Desigur, asta presupune cã persoana care îl angajeazã
este un om superior nu numai în rang ori bogãþie,
dar ºi ca staturã moralã.
ªi, dupã pãrerea dumneavoastrã, ceea ce se întâmplã sus
are "staturã moralã", nu-i aºa?
Eu aº vrea sã pot fi sigur de asta.
Dar nu sunt.
Am auzit niºte lucruri foarte împuþite, domnule Stevens. Foarte împuþite.
Eu nu aud nimic, domnule Benn.
Ascultaþi...
E atât de emoþionant, nu-i aºa?
Sã ascult conversaþiile gentlemenilor m-ar distrage de la munca mea.
Domniºoarã Kenton...
Sifon proaspãt.
Mulþumesc, domnule Benn.
N-aþi dori sã staþi cu noi, la un pahar?
Mulþumesc mult, dar e foarte târziu ºi trebuie sã mã scol foarte devreme.
Noapte bunã.
- Noapte bunã, domnule Stevens. - Noapte bunã, domniºoarã Kenton.
Plãcutã femeie...
Domniºoara Kenton.
Nimic n-a mai fost la fel dupã ce a plecat de la Stanton Lacey.
Asta am scris în jurnalul meu, dupã ºase luni...
Aº fi pierdut fãrã ea.
O menajerã de prima mânã este esenþialã într-o casã ca asta,
între pereþii cãreia se iau hotãrâri capitale.
- Bunã dimineaþa. - Milord...
Nu le facem nicio nedreptate evreilor
când afirmãm cã descoperirea lui Cristos
este ceva de neînþeles ºi duºmãnos pentru ei.
Cu toate acestea, El pare sã se fi ivit dintre ei...
El întrupeazã, cu toate acestea, negarea întregii lor naturi.
Evreii sunt cu mult mai sensibili la acest lucru decât noi.
Demonstrarea faptului cã aceastã prãpastie
ne separã pe noi, europenii, de evrei,
nu este oferitã pentru a provoca prejudicii religioase,
cu predilecþie periculoase, pentru a rezolva chestiunea,
ci din cauzã cã percepþia a douã naturi fundamental opuse
reveleazã un abis de netãgãduit.
- Stevens! - Da, milord...
Avem niºte fete refugiate, cred, în rândul personalului nostru.
Avem, milord.
Douã cameriste, Elsa ºi Irma.
Mã tem cã va trebui sã le faci sã plece.
Sã plece, milord?
E regretabil, Stevens, dar nu avem de ales.
Trebuie sã priveºti toate lucrurile în context.
Sunt nevoit sã iau în considerare confortul oaspeþilor mei.
Milord...
Aº putea sã spun…
cã lucreazã cu foarte multã conºtiinciozitate.
Sunt inteligente, politicoase ºi foarte curate.
Îmi pare rãu, Stevens, dar am examinat problema cu toatã atenþia.
Miza pusã în joc e mult mai mare.
Îmi pare rãu, dar asta este!
Sunt evreice.
Da, milord...
Mulþumesc.
Sunt uluitã cã puteþi sta acolo de parcã...
aþi fi discutat despre ordinea din cãmarã! Nu-mi vine sã cred!
Spuneþi cã Elsa ºi Irma trebuie date afarã pentru cã sunt evreice?
Excelenþa Sa a luat aceastã decizie.
Nici eu, nici dumneavoastrã nu avem ce discuta.
Vã daþi seama cã fãrã slujbe ar putea fi trimise înapoi în Germania?
Nu putem face nimic.
Atât vã spun, domnule Stevens! Dacã mâine îmi daþi afarã fetele, va fi nedrept!
Un pãcat! Un pãcat cum n-a mai fost vreodatã!
Domniºoarã Kenton, sunt multe lucruri pe lumea asta pe care nu le înþelegem.
Excelenþa Sa înþelege totul
ºi a studiat importanþa mizei referitoare la...
la natura iudaismului…
Domnule Stevens, vã previn...
Dacã fetele acelea pleacã,
eu pãrãsesc aceastã casã.
Domniºoarã Kenton...
Vã rog...
Aceste referinþe, trebuie sã vã spun,
sunt foarte rezervate.
De ce aþi pãrãsit ultimul loc de muncã, mai exact?
N-am mai fost doritã acolo.
- De ce? - Nu ºtiu.
Pur ºi simplu nu m-au mai vrut.
Referinþele spun cã lucreazã bine.
Sunteþi bunã sã aºteptaþi afarã?
- Nu e potrivitã. - Nici vorbã. O vreau.
- Va fi sub supravegherea mea. - Nu e potrivitã.
O sã se descurce. O sã am grijã de asta.
Bine, atunci!
Responsabilitatea vã aparþine în întregime, domniºoarã Kenton.
Nu spuneaþi cã plecaþi din cauza fetelor din Germania?
Nu plec.
N-am unde sã mã duc. N-am familie.
- Sunt o laºã. - Nu, nu...
Ba da. Sunt laºã.
Mã înspãimântã plecarea, ãsta e adevãrul.
Tot ceea ce vãd în lumea de afarã e singurãtatea,
iar asta mã înspãimântã.
Atâta valoreazã înaltele mele principii, domnule Stevens...
Mi-e ruºine de mine însãmi.
Domniºoarã Kenton...
Însemnaþi foarte mult pentru aceastã casã.
Sunteþi extrem de importantã pentru aceastã casã, domniºoarã Kenton.
Aºa sunt?
Da!
Da.
Acum fiþi atentã...
Dacã sunteþi sigurã cu privire la aceastã tânãrã femeie,
chemaþi-o înãuntru.
Domniºoarã Hull...
Domniºoarã Hull, ne-ar face plãcere sã începi sãptãmâna viitoare.
Rãspunzi în faþa domniºoarei Kenton. Dânsa îþi va explica regulile casei.
Numãrul unu: fãrã apeluri de la bãrbaþi ori alte asemenea.
- Da, domnule. - Bun.
- Bun venit! - Vã mulþumesc, domnule.
Mulþumesc, domniºoarã Kenton.
Foarte bine. Am sã-þi arãt camera ta.
Am uitat cât consumã Daimlerul.
Nu e un motor foarte potrivit pentru un tur al þãrii, domnule...
Smith mã numesc. Harry Smith.
E un privilegiu sã vã primim aici, la Moscombe.
- Mulþumesc. Privilegiul e sã fiu aici. - În sãnãtatea dumneavoastrã, domnule!
Doctorul Carlisle obiºnuieºte sã treacã pe aici, la ora asta.
S-ar bucura sã vã întâlneascã. E un gentleman, ca ºi dumneavoastrã.
Nu ºtiu ce numeºti tu un gentleman.
Pentru mine e un nume la care are dreptul orice bãrbat din þara asta.
Acum Harry Smith are sã vã împuie urechile cu filosofia lui.
Noi, englezii, avem avantajul ºi privilegiul de a ne putea exprima opiniile
ºi de a vota Parlamentul.
De asta ne-am luptat cu Hitler.
Dumneavoastrã aþi avut de-a face mult cu politica?
Nu în mod direct. Nu, mai cu seamã în aceste zile.
Poate mai mult la începutul anilor '30, chiar înainte de rãzboi.
Mã preocupau mai mult problemele internaþionale.
Sau politica externã, ca sã spun aºa.
Sã nu credeþi cã am deþinut vreo funcþie înaltã...
Nu, influenþa pe care am exercitat-o a fost de naturã neoficialã.
Iertaþi-mã, domnule...
L-aþi întâlnit vreodatã pe domnul Churchill?
Da, venea ocazional la reºedinþã. Repet, la începutul anilor '30.
A fost un blestemat de instigator la rãzboi!
Sã fim cinstiþi, Harry... Nu câºtigam rãzboiul dacã nu era el.
Nu s-a mulþumit sã lupte cu nemþii, a trimis trupe ºi împotriva minerilor!
- Despre care rãzboi vorbeºti tu? - Bine, gata, gata...
S-a descurcat bine cu rãzboiul, dar trebuia sã demisioneze apoi.
- ªi domnul Eden? - A fãcut-o latã cu Suezul!
Da, l-am întâlnit pe domnul Eden. Da, întâmplãtor.
- Ce mai faceþi? Richard Carlisle... - Mã bucur...
Ghinion cu maºina dumneavoastrã, dar mã bucur sã vã avem printre noi.
Toatã lumea a fost foarte amabilã.
Domnul spune cã ºtie multe despre politica externã.
Aºa este, e adevãrat?
Da, dintr-o posturã neoficialã.
- L-a cunoscut pe domnul Churchill. - ªi pe domnul Eden.
Adevãrat?
Da, a fost ºansa mea sã mã aflu în compania
multor oameni influenþi din Europa ºi America.
Domnule Taylor, cred cã trebuie sã mã retrag acum deoarece mã simt
mult prea obosit.
Nu e de mirare, domnule. Mai întâi rãmâneþi fãrã benzinã,
apoi ascultaþi opiniile politice ale domnului Harry Smith.
Pe aici, domnule.
Eu merg la Stanbury, mâine dimineaþã. Aº fi bucuros sã vã duc cu maºina.
Pe drum am putea gãsi o canistrã cu benzinã.
- N-aº vrea sã vã creez vreun neajuns. - Deloc. La 7:30 v-ar conveni?
Vã va face plãcere sã vorbiþi cu doctorul Carlisle, domnule.
Atenþie la treapta asta...
Scuzaþi-l pe Harry Smith.
O þine pe-a lui, cu politica. Nu vreau sã spun cã n-are dreptate.
Pentru democraþie ne-am luptat cu Hitler
ºi am pierdut câþiva flãcãi din satul ãsta care au luptat în rãzboi,
printre care ºi pe fiul nostru pe care-l vedeþi aici...
Dunkirk.
Vã aduc o pãturã, domnule.
Am lãsat un aparat de ras ºi sãpun pe chiuvetã.
Ascultaþi pãrerile omului de pe stradã!
El e pe deplin îndreptãþit la o opinie
asupra politicii sau a oricãrei alte probleme.
- Dar ei n-au nicio pregãtire! - Ba sigur cã au!
Stevens!
Domnul Spencer ar dori sã schimbe o vorbã cu dumneata.
Dragul meu, am o întrebare pentru dumneata.
Da, domnule?
Crezi cã situaþia datoriilor cãtre America
influenþeazã semnificativ nivelul scãzut al comerþului din prezent?
Sau acesta e doar un tertip
ºi renunþarea la standardul aurui este adevãrata cauzã a problemei?
Regret, domnule, dar mi-e imposibil sã vã fiu de folos în aceastã chestiune.
O, Doamne... Ce pãcat!
Atunci poate cã ai sã ne ajuþi într-o altã chestiune.
Eºti de pãrere cã problema monetarã europeanã
poate fi atenuatã de un acord în privinþa armamentelor
între francezi ºi bolºevici?
Regret, domnule, dar mi-e imposibil sã vã fiu de folos în aceastã chestiune.
Foarte bine, Stevens, asta-i tot.
O clipã, Darlington, mai am o întrebare pentru acest bun cetãþean.
Dragul meu,
împãrtãºeºti opinia noastrã
cã recentul discurs al domnului Daladier despre situaþia din Africa de Nord
a fost o simplã stratagemã
pentru a întinde o cursã minoritãþii naþionaliste din propriul sãu partid?
Regret, domnule,
dar mi-e imposibil sã vã fiu de folos în oricare din aceste chestiuni.
Vedeþi, domnilor?
Omului simplu, aici de faþã, îi e imposibil sã ne fie de folos în aceste chestiuni.
Rãmâne încã de vãzut
dacã aceste decizii de interes naþional
trebuie sã fie lãsate în seama omului nostru simplu, aici de faþã,
ºi a altor câteva milioane asemenea lui.
Puteþi, la fel de bine,
sã cereþi comitetului "Uniunii Mamelor" sã organizeze o campanie de rãzboi.
Mulþumesc, Stevens.
Vã mulþumesc, milord! Mulþumesc, domnule!
E clar cã v-aþi demonstrat punctul de vedere, Spencer.
- Quod erat demonstrandum, cred. - Nu, deloc!
Ba da, are dreptate!
Ce pãrere aveþi despre cetãþenii din Moscombe? Nu sunt aºa de rãi, nu?
Nu, domnule.
Domnul ºi doamna Taylor au fost extrem de amabili.
Sper sã nu mã consideraþi foarte grosolan, dar...
sunteþi servitor sau ceva de genul acesta, nu-i aºa?
Da, domnule. E adevãrat.
De fapt, sunt majordom la Darlington Hall, lângã Oxford.
N-am avut intenþia sã înºel pe cineva...
Nu trebuie sã vã explicaþi. Îmi închipui cum s-a întâmplat.
Darlington...
N-a fost acolo un lord Darlington implicat
în afacerea aceea de conciliere care ne-a târât în rãzboi?
Îmi pare rãu, domnule, nu l-am cunoscut niciodatã pe acel lord Darlington.
Eu sunt angajatul unui gentleman american, domnul Lewis.
Da, lordul Darlington a fost printre cei care au încercat o înþelegere cu Hitler.
Apoi a fost un proces dupã rãzboi când
a chemat în justiþie un ziar, pentru calomnie.
"The Express" era? "News Chronicle"?
- N-aº putea sã vã spun, domnule. - Oricum, a pierdut.
A avut realmente noroc cã n-a fost judecat pentru trãdare.
Iat-o! E acolo, în faþã!
Domnule, trebuie sã vã mãrturisesc
cã am evitat sã vã spun adevãrul.
L-am cunoscut pe lordul Darlington
ºi pot sã declar cã a fost cu adevãrat un om bun.
Un gentleman desãvârºit
cãruia sunt mândru cã i-am închinat cei mai buni ani de serviciu.
Ei bine... Cu asta ajungeþi pânã la staþia de benzinã.
Vã mulþumesc foarte mult, domnule. Vã sunt profund recunoscãtor.
Dar…
- I-aþi împãrtãºit opiniile? - Cui?
Lordului Darlington.
Eu am fost majordomul lui. Eram acolo ca sã-l servesc,
nu ca sã fiu de acord ori sã nu fiu de acord cu el.
Aþi avut încredere în el...
Da, am avut. Încredere deplinã.
Dar la sfârºitul vieþii, el însuºi a admis cã...
a greºit.
Cã a fost prea naiv ºi s-a lãsat ademenit în afacerea asta.
Înþeleg...
Vã mulþumesc, domnule. Aþi fost foarte amabil. Mulþumesc.
O þineþi drept înainte ºi o luaþi la stânga la prima intersecþie.
Vedeþi, nu vreau sã fiu agasant, dar sunt intrigat.
Unde v-aþi situat dumneavoastrã faþã de toate acestea?
Dacã tot trebuia sã se facã o greºealã, nu era mai bine s-o faceþi personal?
- Iertaþi-mã dacã sunt prea curios. - Nu, deloc, domnule.
Pãstrând proporþiile, am sãvârºit propria mea greºealã.
Dar se pare cã am ºansa s-o îndrept.
De fapt, chiar asta sunt pe cale sã fac acum. Da...
Încercaþi s-o porniþi!
Mulþumesc, domnule. Vã sunt foarte recunoscãtor pentru ajutor.
Mult noroc!
A fost o conversaþie foarte interesantã.
- Stevens! - Bunã dimineaþa, domnule.
Lordul Halifax a fost impresionat de argintãrie.
I-am spus cã e meritul dumitale.
Îþi trimite complimente. Bunã treabã.
Mulþumesc, domnule.
Stevens... Îmi propusesem sã te întreb...
Problema de anul trecut cu servitoarele evreice...
Oare este posibil sã le dãm de urmã?
Pare a fi dificil. Am încercat sã le gãsesc de lucru în Surrey.
Era loc doar pentru una ºi ele n-au vrut sã se despartã.
Oricum, încearcã, Stevens... Ar fi bine sã facem ceva pentru ele.
A fost rãu ceea ce s-a întâmplat.
Îmi pare rãu de asta. Foarte rãu.
- Bunã dimineaþa. - Bunã dimineaþa, domnule Stevens.
- Milord a întrebat de fetele evreice. - Elsa ºi Irma?
Da, se întreba unde sunt.
A spus cã a fost o greºealã cã le-a concediat.
Îmi amintesc cã aþi fost la fel de îndureratã ca ºi mine.
Ca ºi dumneavoastrã?
V-aþi gândit cã e corect ºi potrivit sã fie expediate.
Acum într-adevãr, domniºoarã Kenton, mi se pare foarte nedrept!
Bineînþeles cã am fost supãrat. Chiar foarte mult.
Nu-mi place sã se întâmple aºa ceva în aceastã casã.
Aº fi dorit sã-mi spuneþi asta.
M-ar fi ajutat sã ºtiu cã simþiþi ca ºi mine.
De ce, domnule Stevens? De ce trebuie sã vã ascundeþi mereu sentimentele?
Scuzaþi-mã...
- Ai terminat sãculeþii de levãnþicã? - Da, domniºoarã Kenton.
Bine.
- În regulã... - Mulþumesc, domnule.
Da, îmi scot pãlãria în faþa dumneavoastrã, domniºoarã Kenton.
Fata aceea are o evoluþie perfectã. Aþi avut dreptate iar eu m-am înºelat.
Uitaþi-vã la zâmbetul de pe faþa dumneavoastrã...
Ce zâmbet?
El însuºi spune o poveste. Nu sunteþi de acord?
Despre ce poveste e vorba?
- E o fatã drãguþã, nu credeþi? - Este?
Nu vã place sã aveþi fete drãguþe în personal. Am observat asta.
Asta pentru cã domnul Stevens al nostru se teme de distracþii?
Se poate ca domnul Stevens sã fie fãcut din carne ºi oase, la urma urmei,
ºi sã nu aibã încredere în sine însuºi.
ªtiþi ce fac eu, domniºoarã Kenton?
Îmi umplu gândurile cu altceva
în timp ce dumneavoastrã sporovãiþi în continuare.
ªi ce cautã încã zâmbetul acesta vinovat pe faþa dumneavoastrã?
Nu e vinovat, doar amuzat de vorbele fãrã noimã pe care le spuneþi uneori.
Ba e un zâmbet vinovat. Nu vã puteþi uita la ea.
De aceea n-aþi dorit-o aici. Era prea drãguþã.
Aveþi dreptate, domniºoarã Kenton.
Întotdeauna aveþi.
Charlie!
Lizzie! Nu crezi cã ar trebui fãcute paturile?
Atunci mai bine te-ai ocupa de asta!
Nu i-ai spus încã? Atunci ar fi mai bine s-o faci.
Ce-aº putea sã-i spun? N-ar înþelege niciodatã.
- De ce nu? - E bãtrânã. Are cel puþin 30 de ani.
Poate cã ea nu se simte bãtrânã.
Pentru cine crezi cã a cules florile alea?
Vino-ncoace... Dã-mi un sãrut!
Flori...
Flori.
- Citiþi... - Da.
E foarte întuneric. Vedeþi ceva?
Da, mulþumesc.
Ce citiþi?
O carte.
Da, dar ce fel de carte?
O carte, domniºoarã Kenton. O carte.
Ce carte e?
- Vã e ruºine de cartea dumneavoastrã? - Nu.
Ce este?
E ceva picant?
Picant?
Citiþi o carte indecentã?
Credeþi cã se pot gãsi cãrþi indecente în biblioteca Excelenþei Sale?
De unde sã ºtiu eu?
Ce este?
Daþi-mi s-o vãd! Lãsaþi-mã sã vãd cartea!
Vã rog sã mã lãsaþi singur, domniºoarã Kenton...
De ce nu vreþi sã-mi arãtaþi cartea?
E momentul meu de intimitate. L-aþi invadat.
- Serios? - Da...
V-am invadat momentul de intimitate, nu-i aºa?
Da...
Ce-i în cartea asta?
Haideþi, lãsaþi-mã sã vãd!
Sau mã protejaþi? Asta faceþi?
Aº putea fi ºocatã?
Mi-ar putea distruge caracterul?
Lãsaþi-mã sã vãd...
O, Doamne...
Nu e scandaloasã deloc.
E doar o poveste veche ºi sentimentalã de dragoste.
Da...
Citesc aceste cãrþi...
orice cãrþi...
ca sã-mi dezvolt vocabularul ºi cunoºtinþele de limbã englezã.
Citesc ca sã-mi completez educaþia, domniºoarã Kenton.
Acum realmente, trebuie sã vã rog...
sã nu deranjaþi puþinele momente pe care le am numai pentru mine.
Intrã!
Ce este?
Vreau sã vã aduc la cunoºtinþã cã plec, domniºoarã Kenton.
De ce?
- Charlie ºi cu mine ne vom cãsãtori. - O, Lizzie...
- Te-ai gândit bine la asta? - Da, domniºoarã Kenton.
Te descurci bine aici ºi ai o frumoasã carierã înaintea ta.
Charlie ºi cu mine ne vom cãsãtori...
Charlie ºi cu mine.
Lizzie, aº vrea sã ºtiu ce sã-þi spun.
Am vãzut asta întâmplându-se de atât de multe ori!
O tânãrã grãbindu-se sã se mãrite doar ca sã fie dezamãgitã, în final.
Cu banii cum staþi?
Nu avem...
Dar cui îi pasã?
Vei descoperi cã nu-i prea uºor sã trãieºti în sãrãcie.
Ne avem unul pe altul.
E tot ce-ºi poate dori cineva.
Foarte bine, Lizzie.
- Dacã eºti aºa de sigurã... - Da, domniºoarã Kenton.
Vã mulþumesc.
Mult noroc...
Noi am fãcut tot ce-am putut pentru ei.
I-am spus lui
cã vedeam în el un posibil ajutor de majordom
peste un an sau cam aºa ceva.
Dar nu, domnul Charlie ºtie cel mai bine.
Ea sigur va fi dezamãgitã.
Ce-a fost, a fost.
De altminteri, avem chestiuni mult mai importante de discutat.
Întrunirea de sãptãmâna viitoare. Acum...
- Trebuie sã discutãm în seara asta? - Poftim?
Sunt obositã, domnule Stevens.
Am avut o zi foarte plinã. Nu înþelegeþi asta?
Sunt foarte obositã. Foarte, foarte obositã.
Nu înþelegeþi?
Domniºoarã Kenton, eu...
Vã datorez scuze. Am crezut cã aceste...
discuþii calme, seara, sunt utile muncii noastre.
Dar acum vãd cã sunt apãsãtoare pentru dumneavoastrã.
Am spus doar cã în seara asta sunt foarte obositã.
Nu, nu, aveþi dreptate.
Întâlnirile noastre sunt apãsãtoare dupã o zi grea de lucru.
Poate cã ar fi mai bine sã le întrerupem.
Nu, sunt foarte folositoare! Doar cea din seara asta...
Vã mulþumesc pentru cacao.
Pe viitor vom comunica doar în timpul zilei.
Dacã e necesar, prin mesaje scrise.
Vã doresc o noapte foarte bunã, domniºoarã Kenton.
Domnule Stevens!
Mâine o sã-mi iau ziua liberã.
Mã întorc la 9:30 seara.
Desigur.
Noapte bunã.
Mã bucur cã am terminat cu chestia aia, pot sã spun.
E ceva în legãturã cu domnul Geoffrey ºi Cãmãºile Negre ale lui...
care îmi dã fiori.
Domnul Stevens zice întotdeauna cã noi trebuie sã ne ocupãm de casã
ºi sã lãsãm celelalte lucruri aºa cum sunt.
- Nu sunteþi de acord, domnule Benn? - Nu.
Nici eu nu sunt, de fapt.
Dacã nu-mi place ceva, aº vrea sã spun "dã-l naibii"...
Dacã-mi puteþi ierta expresia, domniºoarã Kenton.
Dar presupun cã eu nu sunt un profesionist adevãrat
ca domnul Stevens...
Aceasta e toatã viaþa domnului Stevens.
Ei bine, a mea nu este!
ªi ca sã vã spun adevãrul...
nu vreau sã-mi mai reiau serviciul.
ªi ce-o sã faceþi în schimb, domnule Benn?
Tom este numele meu.
Tom...
Ce slujbã ai vrea sã-þi iei?
Mi-ar plãcea sã fiu pe picioarele mele.
Sã deschid un mic magazin undeva. Ziare... tutun...
Sau chiar o pensiune în vestul þãrii, acolo de unde sunt eu, la Clevedon.
E un loc bun pentru o pensiune. La malul mãrii.
Sã-þi mai aduc o bere, domniºoarã Kenton?
Ei bine, e aproape 9:30...
Haide...
E ziua dumitale liberã, nu-i aºa?
Nu eºti în armatã, sã fii obligatã sã te întorci în cazarmã.
- Bine, atunci. - Bun...
- O jumãtate de bere, vã rog. - Imediat, domnule.
ªi despre tine ce spui, Sarah?
Serios nume mai ai...
Mi se spunea Sally, când trãia mama.
Sally. Drãguþ...
Intenþionezi sã rãmâi în serviciu?
E o meserie bunã dacã ai cât de cât o funcþie.
- Domnul Stevens zice cã avem noroc. - Nu despre domnul Stevens vorbim.
Vorbim despre tine.
Sã presupunem...
cã cineva te-ar întreba dacã ai vrea sã vii la o pensiune pe malul mãrii.
Ce-ai rãspunde?
Pãi nu ºtiu...
E o întrebare teoreticã, aºa cã nu m-am gândit niciodatã, domnule Benn.
- Tom... - Tom.
ªi dacã presupunem cã nu e teoreticã...?
Sally...?
Au trecut ani de când nu mi s-a mai spus aºa. E ciudat.
Plãcut, totuºi?
Da...
E foarte târziu.
Mai doriþi ceva?
Poftim?
O, Stevens... Nu... Nu.
- Mulþumesc, Stevens. Noapte bunã. - Noapte bunã, milord.
Domnule Cardinal... Bunã seara.
- William, ce mai faci? - Foarte bine, mulþumesc, domnule.
- Bine. Minunat. ªi soþia ta? - ªi ea e foarte bine, domnule.
- Bunã seara, domnule. - Stevens...
- Ce mai faci? - Foarte bine, domnule.
Am intrat puþin în niºte încurcãturi.
Crezi cã Excelenþa Sa mã poate primi în seara asta?
- Îl anunþ cã sunteþi aici, domnule. - Mulþumesc.
Sper cã nu are nimic deosebit pentru seara asta.
Excelenþa Sa aºteaptã niºte gentlemeni dupã masã, domnule.
Înþeleg...
Atunci am sã mã þin deoparte. Oricum, am de scris articolul.
Aþi sosit tocmai la timp pentru cinã, dacã doriþi.
Splendid! Am sperat cã aºa va fi.
- Ce mai face naºul meu? E sãnãtos? - Foarte bine, domnule.
Doriþi ceva înviorãtor?
Mulþumesc foarte mult. Un pic de whisky ar fi minunat.
- Pe cine aºteaptã în seara asta? - Mi-e imposibil sã vã fiu de folos.
- Cum? N-ai nicio idee? - Absolut nicio idee, domnule.
- Chiar ºi aºa, am sã mã þin deoparte. - Cred cã-i o idee bunã, domnule.
Intrã!
Domniºoarã Kenton...
Domnul Cardinal tocmai a sosit, inopinat.
Doreºte camera sa obiºnuitã pentru seara asta.
- Am s-o pregãtesc înainte sã plec. - Plecaþi undeva?
Da, într-adevãr. E joi...
Bineînþeles. Uitasem... Îmi pare rãu.
- E vreo problemã? - Nu, nu.
Sunt aºteptaþi sã soseascã niºte vizitatori,
dar asta nu vã implicã pe dumneavoastrã.
Am cãzut de acord cã joia e ziua mea liberã.
Dar desigur, dacã aveþi neapãrat nevoie de mine...
Nu, totul e-n regulã, mulþumesc. Mulþumesc.
- Domnule Stevens... - Da?
Am ceva sã vã spun.
Prietenul meu...
Bãrbatul cu care mã întâlnesc în seara asta. Îl cunoaºteþi, domnul Benn...
O, da, domnul Benn... Desigur, da...
Mi-a cerut sã mã mãrit cu el.
Mã gândesc la asta.
Înþeleg.
Luna viitoare se mutã înapoi, în vestul þãrii.
Încã mã gândesc la asta.
Am socotit de cuviinþã sã fiþi informat asupra situaþiei.
Da, mulþumesc.
Foarte amabil din partea dumneavoastrã, domniºoarã Kenton.
Ei bine, sunt sigur cã veþi petrece o searã foarte plãcutã, domniºoarã Kenton.
Mulþumesc.
Se întâmplã ceva deosebit în seara asta, domnule?
Oaspeþii din seara asta sunt deosebiþi?
Nu-þi pot spune, bãiete. E strict secret.
- Aºadar eu nu pot sã particip? - Sã participi la ce?
- La orice se va întâmpla aici. - Categoric, nu.
Nu pot îngãdui unuia ca tine sã-ºi bage nasul. Un ziarist!
Cum îi numeºti tu pe ãºtia, "vânãtori de ºtiri"?
Nu, aºa ceva nu se va întâmpla.
Dupã ce mãnânci, ar fi mai bine sã te faci nevãzut.
Asta sunã foarte neobiºnuit pentru mine.
Bunã seara, domnule prim ministru. Ce mai faceþi?
- Scuzaþi-mi întârzierea. - Înþeleg...
- Lordul Halifax. - Ce mai faceþi?
- E o plãcere sã vã cunosc. - Acesta e domnul Fraser.
Bunã seara, Excelenþã.
Vã rog sã aºteptaþi aici, Excelenþã. Am sã-l anunþ pe Excelenþa Sa, lordul.
Mulþumesc.
Acesta este un Herri Met de Bles. Secolul XVI.
Acolo, în fundal, pare a fi lacul Garda.
Frumoasã scenã de bãtãlie. Foarte bine redatã.
Excelenþã...
Are o mare valoare.
- Am sã-l vãd mai târziu. - Bine.
Noi nu dorim sã implicãm întregul Imperiu Britanic într-un rãzboi,
doar pentru un conflict mãrunt dintr-o þarã îndepãrtatã,
între popoare despre care nu ºtim nimic.
În mintea mea, întreaga Cehoslovacie
nu valoreazã nici mãcar cât unul din tinerii noºtri.
Avem aici un grup belicos mic, zgomotos ºi corupt
care nu înþelege cã dumneavoastrã, germanii,
defilaþi în propria voastrã ogradã.
Führerul este un om al pãcii, în adâncul sufletului sãu.
Dar nu va îngãdui unei þãri mici, de mâna a doua,
sã sfideze Reichul german care are o vechime de 1000 de ani.
Mã duc eu.
Hai, treziþi-vã!
Rãmâneþi vigilenþi!
Puteþi confirma cã aceastã doamnã face parte din personalul casei?
Da, bineînþeles. Este menajera ºefã, domniºoara Kenton.
Vã mulþumim, domnule.
- Îmi permiteþi? - Desigur.
Ne cerem scuze cã v-am creat neplãceri.
- Raþiuni de securitate, domniºoarã. - Mulþumesc...
Sunt sigur cã aþi petrecut o searã plãcutã.
Ei? Aþi avut o searã plãcutã?
- Da, mulþumesc. - Bun.
Aþi dori sã ºtiþi ce s-a întâmplat, domnule?
Trebuie sã mã întorc sus.
În aceastã searã au loc evenimente de seamã în aceastã casã.
Când nu au loc?!
- Am acceptat cererea în cãsãtorie. - Domniºoarã Kenton?
Am acceptat cererea în cãsãtorie a domnului Benn.
Felicitãrile mele!
Vã anunþ cã voi renunþa la îndatoririle mele.
Dar dacã mi-aþi da drumul mai devreme, v-aº fi recunoscãtoare.
Domnul Benn îºi propune sã plece în vest peste douã sãptãmâni.
Am sã fac tot ce-mi stã în putinþã.
Acum vã rog sã mã iertaþi...
- Domnule Stevens! - Da, domniºoarã Kenton?
Dupã atâþia ani de când sunt aici, nu mai aveþi altceva sã-mi spuneþi?
V-am prezentat cele mai calde felicitãri.
ªtiþi cã aþi fost un om foarte important...
pentru domnul Benn ºi pentru mine?
Da? În ce fel?
I-am povestit tot felul de lucruri despre dumneavoastrã.
I-am spus poveºti despre dumneavoastrã. Despre obiceiurile dumneavoastrã.
Despre ticurile dumneavoastrã...
Le-a gãsit foarte amuzante, în special când i-am arãtat cum
vã þineþi de nas când vã puneþi piper în mâncare.
Asta ne-a fãcut întotdeauna sã ne prãpãdim de râs.
Chiar aºa?
Acum vã rog...
sã mã scuzaþi, domniºoarã Kenton...
Noapte bunã.
Mulþumesc.
- Suntem prieteni de multã vreme, nu? - Da, domnule.
Întotdeauna aºtept sã stãm puþin de vorbã, când vin aici.
- Mulþumesc, domule. - Ai vrea sã bem împreunã un pahar?
Sunteþi foarte amabil, domnule, dar nu, mulþumesc.
Te simþi bine?
- Da, mã simt perfect, mulþumesc. - Nu te simþi rãu, nu?
Nu, nu... Poate puþin obosit.
Pariez cã eºti obosit. Cât e ceasul, 1:00?
Vino, vino, Stevens...
Vreau sã iei loc.
Ei bine, domnule, eu... De fapt...
N-am venit din întâmplare aici.
ªtii asta.
Am avut un pont, înþelegi,
despre ce se întâmplã acum în bibliotecã.
Vreau sã stai jos, Stevens. Sunt prietenul dumitale
iar tu stai acolo ºi þii tava aia ca ºi cum ai fi pierdut!
Acum, hai! Stai odatã jos, la naiba!
- Da, domnule. - Aºa e mai bine.
Acum ascultã...
Eu nu trebuie sã presupun cã primul ministru e în bibliotecã, nu-i aºa?
Primul ministru, domnule?
În bibliotecã... Nu trebuie sã-mi confirmi asta.
Se aflã primul ministru,
ministrul de externe ºi ambasadorul Germaniei.
- Ai vreo idee despre ce vorbesc? - Mã tem cã nu, domnule.
Spune-mi, Stevens, þie nu-þi pasã chiar deloc?
Nu eºti, câtuºi de puþin, curios?
Nu-mi pemit sã fiu curios în legãturã cu asemenea chestiuni.
Nu-þi permiþi sã fii curios...
ªi dacã þi-aº spune cã...
Excelenþa Sa, lordul, încearcã sã-l convingã pe primul ministru
sã facã un pact cu banda aia de criminali din Berlin?
Sunt convins cã Excelenþa Sa acþioneazã
împins de cele mai înalte ºi nobile scopuri.
Nu înþelegi? Exact asta le face atât de abominabile!
Aceste scopuri înalte ºi nobile vor avea în final consecinþe oribile!
Înþelege, te rog, faptul cã Excelenþa Sa, lordul, este cel mai
valoros pion pe care naziºtii îl au în aceastã þarã de câþiva ani
tocmai pentru cã este un om bun ºi onorabil!
Dacã n-aº fi atât de beat, te-aº putea face sã înþelegi!
Domnule...
Eu înþeleg.
Excelenþa Sa acþioneazã pentru a instaura pacea în aceste vremuri.
Da, pacea în aceste vremuri, dar în termenii lor bestiali, Stevens!
Þi-l aminteºti pe americanul care a fost aici la conferinþã, acum trei ani?
L-a numit pe lordul Darlington diletant ºi depãºit de evenimente.
Ei bine, avea dreptate.
Avea mare dreptate, Stevens.
Îmi vine greu sã-þi spun ce simt faþã de Excelenþa Sa.
Þin foarte mult la el, foarte mult. ªi ºtiu cã ºi dumneata þii.
Da, într-adevãr.
Atunci nu te cuprinde disperarea sã-l vezi fãcând o asemenea eroare?
Îl trag pe sfoarã, nu vezi ce se întâmplã aici, Stevens?
Sau te laºi ºi dumneata amãgit, ca ºi el?
O, dragul meu, acum, cred cã te-am ofensat...
Nu, nu, deloc, domnule.
Absolut deloc...
Ei bine, domnule, acum trebuie sã mã scuzaþi.
Sunt ºi alþi gentlemeni care au nevoie de mine, domnule.
Domnule Stevens...
Da?
Nu trebuie sã puneþi nimic la suflet din ce-am spus.
Am fost foarte necugetatã cu puþin timp în urmã.
Domniºoarã Kenton...
N-am pus nimic la inimã din ce-aþi spus.
De fapt... De-abia îmi amintesc ce-aþi spus.
Am fost foarte necugetatã, atâta tot.
Pur ºi simplu nu am timp sã stau cu dumneavoastrã ºi sã întreþin
o discuþie fãrã rost, domniºoarã Kenton.
Vã sugerez sã mergeþi la culcare, acum. Trebuie sã fiþi foarte obositã.
Noapte bunã, domniºoarã Kenton.
O, la naiba!
S-a fãcut praf!
Domniºoarã Kenton...
Da, domnule Stevens...
Domniºoarã Kenton, eu...
Vroiam sã vã spun...
E vorba despre micul alcov de lângã sala pentru micul dejun.
E vorba de fata cea nouã, desigur.
Uneori gãsesc praful neºters.
Am sã mã ocup eu de asta, domnule Stevens.
Mulþumesc.
ªtiam cã doriþi sã fiþi informatã. Domniºoarã Kenton...
- Bunã, Sally... - Bunã ziua, Tom.
Eºti bine?
Ce mai faci?
Bine...
Am putea...
Am putea vorbi puþin, te rog? Numai câteva clipe.
Trebuie sã ne grãbim pentru cã plec, acum.
N-o sã dureze mult.
Bine, atunci. Sã mergem în hol...
- Bunã ziua. - Bunã...
Drãguþ locºor, nu-i aºa?
E genul de micã pensiune la care visam ºi noi.
Ca ºi alte lucruri, n-a mers.
Ce voiai sã-mi spui, Tom?
Am vãzut-o pe Catherine, ieri. Avea câteva veºti interesante.
- Aºteaptã un copil. - O, Doamne!
Ne aºteaptã pe amândoi duminicã, la ceai.
Aº putea trece sã te iau.
Putem merge împreunã, cu autobuzul.
Da, bine, o sã mai vedem.
Casa e goalã fãrã tine, Sally...
Nici nu pot sã-þi descriu…
Te-ai tãiat când te-ai bãrbierit.
O, da, ºtiu...
Se pare cã toate îmi ies pe dos, zilele astea.
Domnule Stevens, mã gândesc adesea la zilele bune de odinioarã,
când eram menajerã la Darlington Hall.
Îmi amintesc cã anii aceia, alãturi de dumneavoastrã
au fost cei mai fericiþi din viaþa mea.
Mai doriþi ceai, domnule?
Da, vã rog. Mulþumesc.
Domniºoarã Kenton... Iertaþi-mã, doamnã Benn.
- Îmi cer scuze pentru întârziere. - Nu face nimic. Vã rog sã luaþi loc.
- Am comandat ceai proaspãt. - O, minunat...
- Doriþi niºte prãjituri? - Nu, mulþumesc.
- Sigur? - Bine. E o ocazie specialã.
Bun.
Domniºoarã?
- Ne aduceþi niºte prãjituri? - Da, desigur, domnule.
- A trecut mult timp... - Da, într-adevãr.
Nu v-aþi schimbat deloc.
Poate puþin.
Cred cã toþi ne-am schimbat.
Pe dumneavoastrã v-aº recunoaºte oricând, domnule Stevens.
Da... Cât a trecut? 20 de ani?
Da, poate chiar mai mult, cred.
Ceaiul ar trebui sã soseascã.
Am citit despre ºirul de calomnii.
E o ruºine.
Sã-l numeºti pe Excelenþa Sa, trãdãtor! Ziarele scriu orice...
- Ele ar fi trebuit sã piardã procesul! - Da...
Când Excelenþa Sa s-a adresat tribunalului,
se aºtepta, cu toatã sinceritatea, sã i se facã dreptate.
În loc de asta, jurnalele ºi-au mãrit tirajul
iar bunul nume al Excelenþei Sale a fost definitiv distrus.
Pe de altã parte, în ultimii sãi ani,
ca sã fim cinstiþi, doamnã Benn...
Avea inima frântã.
Îi duceam ceaiul în bibliotecã. Domnia sa stãtea acolo
ºi uneori nici nu mã vedea, atât de adâncit era în gândurile sale.
Vorbea singur ca ºi cum s-ar fi certat cu cineva.
Bineînþeles cã nu era nimeni acolo...
Nimeni n-a mai trecut sã-l vadã.
Dar finul sãu, tânãrul domn Cardinal?
Domnul Cardinal a murit în rãzboi. Domniºoarã!
- Aþi putea aduce nota, vã rog? - Da, domnule.
- Îmi pare teribil de rãu. - Da...
ªtiu cã dumneavoastrã vã amintiþi de Darlington Hall din zilele lui bune
iar Excelenþa Sa meritã sã ne amintim în felul acesta de domnia sa...
Dar poate cã zilele bune au revenit, ºi asta pentru cã domnul Lewis e acolo
iar doamna Lewis e aºteptatã sã soseascã ºi ea, curând.
Mare noroc sã vã aibã pe dumneavoastrã sã vã îngrijiþi de casã!
Mai avem probleme, domniºoarã Kenton. Scuzaþi-mã, doamnã Benn.
- Mai avem probleme de personal. - Da, le-aþi menþionat în scrisoare.
Vã spun cinstit, domnule Stevens, mã gândeam sã-mi reiau serviciul.
- Bun. - Dar...
Situaþia s-a schimbat pentru mine pentru cã...
Dacã mi-aº lua o slujbã, aceasta ar trebui sã fie
aici, în vestul þãrii, fiindcã ºtiþi...
Catherine, fiica noastrã, aºteaptã un copil.
Aºa cã aº vrea sã fiu aproape de ea.
Bineînþeles...
Iar apoi sã fiu lângã nepotul nostru, sã-l vãd crescând...
- Fireºte... - Ori nepoatã, dacã va fi fetiþã...
Da...
Când am pãrãsit Darlington Hall, acum atâta amar de ani,
nu m-am gândit niciodatã cã plec cu adevãrat.
Credeam cã este pur ºi simplu o altã stratagemã, domnule Stevens,
ca sã vã necãjesc.
A fost un ºoc sã vin aici ºi sã mã trezesc mãritatã cu adevãrat.
Multã vreme am fost
foarte nefericitã...
Dar a apãrut Catherine, anii au trecut, ºi într-o zi
am descoperit cã-mi iubeam soþul.
Vedeþi... Nu existã nimeni, domnule Stevens,
nu existã nimeni pe lume care sã aibã atâta nevoie de mine cât are el.
Dar încã existã momente
când mã gândesc ce greºealã teribilã am fãcut cu viaþa mea.
Da...
Sunt sigur cã toþi avem asemenea gânduri
din când în când.
Oamenii se bucurã întotdeauna seara, când se aprind luminile.
Mã întreb de ce.
Ei spun
cã pentru mulþi oameni, seara e cea mai plãcutã parte din zi.
Momentul în care îºi fac vise.
Aºa e?
Dumneavoastrã la ce visaþi cel mai mult, domnule Stevens?
Sã mã întorc la Darlington Hall
ºi sã rezolv problemele de personal.
Întotdeauna aþi reuºit asta, domnule Stevens.
ªi n-aþi avut niciodatã multe de rezolvat, dupã câte îmi amintesc.
Da...
Întotdeauna a fost muncã, muncã ºi iar muncã.
ªi aºa va fi ºi de acum înainte, n-am nicio îndoialã.
Domnule Stevens, nu mai staþi! Autobuzul ãsta întârzie mereu.
Veniþi aici, sã nu vã ude!
Trebuie sã aveþi mare grijã de dumneavoastrã, doamnã Benn.
ªi dumneavoastrã, domnule Stevens, promiteþi-mi!
O, da, vã promit.
Faceþi tot posibilul ca aceºti ani sã fie
fericiþi pentru dumneavoastrã ºi soþul dumneavoastrã.
S-ar putea sã nu ne mai întâlnim niciodatã, doamnã Benn.
De aceea mi-am permis sã fiu atât de direct, aºa cã sper sã mã iertaþi.
Mulþumesc, domnule Stevens.
O, uite-l cã vine! E prima datã când soseºte la timp.
Mulþumesc, domnule Stevens. Vã mulþumesc mai ales fiindcã aþi venit.
Aþi fost foarte amabil.
A fost minunat sã vã revãd.
A fost o plãcere ºi pentru mine cã v-am reîntâlnit, doamnã Benn.
La revedere.
Aveþi grijã!
La revedere!
Domnule Stevens...
- M-ai speriat. De unde-ai apãrut? - Bunã dimineaþa, domnule.
- Îþi place costumul? - Foarte mult, domnule.
Mulþumesc.
Bine.
Atenþie la candelabru!
Dumneata chiar ai urnit lucrurile, aici. E minunat!
Mulþumesc, domnule.
Am cerut sã vinã încã trei fete din sat.
ªi pot sã vã promit cã reºedinþa va fi pregãtitã întru totul
pânã la sosirea doamnei Lewis aici.
- Asta e o veste bunã. - Mulþumesc, domnule.
În aceastã dupã-amiazã aºtept o posibilã nouã menajerã.
O anume doamnã Ruth Muspratt.
Referinþe excelente.
A fost superintendent la o ºcoalã de bãieþi din Sussex.
- Superintendent? - Da, domnule.
Sunã de parcã o sã ne împiedice sã fim indisciplinaþi.
- Sper cã aºa va fi, domnule. - Bun.
Bine, Stevens. Foarte bine.
Aici am avut petrecerea aia, în '35, îþi aminteºti?
Cu toþii ne-am ridicat ºi ne-am exprimat principiile proprii.
Dumnezeu ºtie ce-am spus atunci.
Sunt sigur cã a însemnat ceva, mã gândesc.
Chiar aºa, ce-am spus, Stevens?
Regret, domnule, eram prea ocupat cu servitul ca sã ascult discursurile...
Avem un vizitator aici.
Aveþi mare grijã...
Vino încoace... Aºa, bãiatule, hai!
Bun. Uºurel...
Vino încoace!
Aveþi grijã sã nu-l speriaþi.
Vine el jos...
Cred cã dacã lãsãm fereastra deschisã...
Bun... Încet...
Hai, du-te... Afarã... Hai, afarã!
Bunã treabã.
Foarte bine, domnule...
Traducerea: Dappon (dappon1959.wordpress.com)
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania